Dette er sket:
- FBI, hvem er du? - Haven-politi.
- Politimester Wuornos. - Specialagent Audrey Parker.
Våbnet tilhører en, jeg kender: Duke Crocker.
- Du tog mit tøj - Jeg reddede dit liv.
Beklager. Er du uskadt?
- Jeg mærkede det ikke. - Mærker du aldrig smerte?
Dave Teagues og min bror Vince.
- Det var derfor, du så bekendt ud. - Hun ligner dig.
Jeg vil gerne tage et par uger fri for at undersøge noget.
Hun bliver. Hun kan måske hjælpe ham.
Jeg er sent på den igen. Jeg fortsætter med kvitteringerne i morgen.
- Hannah! Du var jo stoppet her. - Jeg arbejder ikke så meget.
Vær sammen med Bobby eller arbejd frivilligt.
- Spild ikke tiden her. - Pas på, hvad du siger.
Du må gerne sælge gift til tabere, men min datter laver ikke regnskabet.
Kom ind, så giver jeg en drink. Uden is, hvis jeg husker ret.
Pas på, Otis. Kom så, Hannah!
Kom, skat. Jeg beklager.
Frikadellesandwich... Hvornår kom det på menuen?
- Godmorgen, agent Parker. - Jeg vil vide mere om hende.
Det går fint. Tak for omsorgen. Du er altså stadig i byen?
- Så du har tænkt dig at overse mig? - Jeg forsøgte at være høflig.
Nu skal du høre...?
Beklager... Jeg prøver igen.
Du er politimanden på billedet, så du må have afhørt kvinden.
- Er der intet bevismateriale? - Det er længe siden.
- Det er en sjov by. - Unik. Er der en pointe?
Jeg har hjulpet dig en masse. Jeg håbede på quid pro quo.
- Det lyder ulovligt. - Jeg prøvede at være høflig.
Det tager nok nogle dage. Hvor længe bliver du?
- Det kommer an på dig. - Slap af og hyg dig.
Besøg Havens elgfarm. Nyd din ferie.
- Jeg holder ikke ferie. - Så må du lære noget nyt.
- Hej! - Så du er her stadig?
Jeg har vist ferie.
Jeg forsøger at finde ud af mere om kvinden på billedet.
- Hvad vil du, Nathan? - Der skete noget på The Rust Bucket.
Må jeg gå med? Elgmuseet frister ikke.
- Det er en farm. - Ja, ja. Må jeg komme med?
Det er en god idé. Nathan har brug for al den hjælp, han kan få.
Damerne først.
Endelig fred.
Jøsses! Første spørgsmål er: Hvad laver en stor metalkugle der?
- Alle kender til den kugle. - Ja, så er der to spørgsmål.
Den stammer fra en skulptur, som står oppe på Green Street.
Hvert år forsøger de unge at stjæle den.
- Men uden held, fordi...? - Det er en stor kugle.
Undskyld, sir. Jeg er agent... betjent Parker fra Haven-politiet.
- Så du noget? - En stor kugle, som knuste baren.
- Blev den skubbet eller afleveret? - Den kom bare rullende.
Er der nogen, du kan have gjort vred?
- Ed Driscoll skældte mig ud i går. - Var han her?
Han kan ikke lide baren, efter han holdt op med at drikke.
- Kender du ham? - Ja. Han bor i Green Street.
Hvor kuglen var.
Det gør ingen ting, at jeg inviterede med dig, vel?
Hvem kan modstå en stor metalkugle?
Det er ikke avanceret. Skalden af bronze er fyldt med tre ton sand.
- Hvor længe har den stået her? - Kirken installerede skulpturen i '69.
Den var for tung til at flytte. Jeg monterede lænkerne i fjor.
Forsikringsselskabet krævede det. Jeg sagde, kuglen ikke ville gå løs.
- Men det må du bide i dig. - Lad os finde Driscoll.
- Han virker da fredelig. - Vent, til han åbner munden.
- Kender du ham godt? - Ja, desværre.
Barnet tilhører nu Gud.
Han skal vandre på Herrens sti med os.
Det er op til hver og en af os at holde ham på den vej.
Halleluja!
For at holde sig på Herrens sti, skal han leve blandt de gudfrygtige.
Og holde sig fra de besværlige og de gudløse.
- Giv mig et amen! - Amen!
Haven er et godt sted at stifte familie.
Men både I og jeg ved, her bor en masse gudløse folk!
- Giv mig et amen! - Amen!
- Hvad fanden skulle det betyde? - Pastoren og jeg kender hinanden.
- Hvad ved du om ham? - Han er et selvhøjtideligt svin.
Han har aldrig været voldelig, bare vred. Siden konen døde.
Kan du holde dine følelser inde, mens vi snakker med ham?
Hallo?
Du så ud til at have travlt. Og du må være specialagent Parker.
- I er her på grund af skulpturen. - Fortæl om baren.
Det er en lastens hule. Den, der ødelagde den, gjorde os en tjeneste.
Var det dig?
Agent Parker, har nogen budt dig velkommen til vores by?
- Svar på Nathans spørgsmål. - Jeg tolererer ikke vold.
Jeg havde næppe taget en skulptur fra kirken.
- Hvorfor råbte du ad bartenderen? - Perfekt timing... Hannah!
Det er min datter, Hannah og hendes plejesøn, Bobby.
- Ingen cykel i kirken, har jeg sagt. - Beklager. Jeg glemte det.
Hannah, kan du fortælle agent Parker -
- hvorfor jeg var frustreret uden for baren i går?
Helst ikke.
Min datter skjulte, at hun arbejdede der.
Jeg tog derover for at hente hende hjem for at udføre Guds arbejde.
- Alle venter på dig. - Pligten kalder.
Har du noget at fortælle om det, der skete?
Nej. Jeg var lige begyndt, og vi gik flere timer før ulykken.
- Hørte du noget, Bobby? - Nej.
- Holder I øjne og ører åbne? - Ja, Nathan.
Agent Parker, Hannah laver en skøn skalddyrsgryde hver søndag.
Vi vil gerne give dig en ordentlig velkomst.
Tak, men jeg er optaget af et metalkugle-mysterium.
Og jeg tror ikke, du fortæller alt om, hvorfor du var ved baren.
Audrey, du er ikke herfra, så jeg har ladet tvivlen komme dig til gode.
Men en ting er klar: Jeg svarer ikke på flere spørgsmål om det sted.
Sikken sød fyr!
Hvad sker der mellem dig og hans datter?
Jeg inviterede hende til skolebal uden hans tilladelse, og han sagde nej.
Er det derfor, han knapt kan se på dig?
Og fordi vi tog op for at se meteorregnen.
- Og...? - Det er bedre, når man er nøgen.
Så du prøvede at komme i bukserne på hende?
Meteorregnen var min idé, og det andet hendes.
Du er da højt hævet over polyester.
- Hallo? - Nathan! Nathan!
Audrey?
Hvad jeg lavede i ferien? Jeg endte i en kokon. Helt normalt.
- Du bør gå til læge. - Jeg overlever nok.
Hvor idiotisk det end lyder, må det være pastoren.
Han samler på sommerfugle, og jeg så en, før jeg blev til kokon.
Bare benægt, at der sker mærkelige ting, men vi må presse pastoren.
Hvad vil du sige? "Tilstå, at du svøbte mig i en kokon!"
Vi må snakke med Hannah alene. Hun er ved madudleveringen.
- Hun trives bedst uden faderen. - Sagde de det?
Tja... Det var mine ord.
- Værsgo, Howard. - Tak.
- Bobby, jeg holder en pause. - Det var en god idé.
- Må jeg tale med dig alene? - Vi går en tur, Bobby.
- Okay. - Tak.
- Det er sødt af Bobby at hjælpe til. - Han slipper mig ikke af syne.
Det er ikke let at få ham til at gå i skole.
- Du er altså hans plejemor. - Far tog imod ham for et år siden.
Familien døde i en bilulykke. Kun Bobby overlevede.
Din far tog imod ham, men du er hans plejemor.
Far foretrækker store gestus, frem for de små hverdagsting.
Det er jo fantastisk sådan at tage et barn til sig.
Jeg troede ikke, at jeg kunne klare det, men far får altid sin vilje.
Nu kan jeg ikke forestille mig et liv uden ham.
- Pastoren er vanskelig. - Han er okay.
Han tog sig af mig, da mine forældre døde.
Jeg sad på værelset i en uge, og han tvang mig ikke til at komme ud.
Efter en tid begyndte jeg at gå ned til morgenmad. Han sagde ingen ting.
- På den måde er han fed. - Er han altid sådan?
- Det bliver mellem dig og mig. - Nogle gange er han i dårligt humør.
Når han bliver mærkelig, går jeg op på mit værelse.
Hannah finder sig i det. Hun er nok mere vant til det.
- Din far har temperament, ikke? - Han kan ikke lide overraskelser.
- Han er beskyttende. - Er det derfor, du ikke må arbejde?
Jeg ved, det er ynkeligt, at jeg ikke siger ham imod.
Jeg lover mig selv at gøre det, men så sker det ikke.
Beklager, men jeg må gøre det her færdig.
Agent Parker!
Hvor vover du at chikanere min datter, når hun gør Guds arbejde?
- Har du slået din datter? - Jeg behøver ikke forklare noget.
- Jeg ser den. - Hvad gør du?
Sidst jeg så en sommerfugl, endte jeg i en kokon.
Er I fra forstanden?
Hvad er det, der sker?
Hvad laver du?
Skynd dig!
Tror du stadig, jeg er skør? Jeg har set flere underlige ting her.
- Hvad handler det om? - Alle byer har skeletter i skabet.
Vi snakker om et rigtig stort skab.
- Er du enig i, at det er unormalt? - Ja.
- Og at pastoren ikke står bag? - Nej, desværre.
- Hvilket betyder, det er en anden. - Sagde jeg desværre?
- Ved du, hvad der ikke passer ind? - Baren.
Baren har ingen forbindelse til hverken hotellet eller kirken.
Der er en fællesnævner. Hannah Driscoll.
- Hannah er ikke involveret. - Hun arbejder i baren.
- Og det er svært med faderen. - Men vil hun ødelægge baren?
Vi må snakke med bartenderen.
- Hvad gjorde Hannah for dig? - Hun tog sig af bogføring og løn.
- Havde hun noget imod dig? - Svar på spørgsmålet.
Jeg ville fyre hende. Hun tog penge af kassen.
Jeg sagde det til hende, lige før det med kuglen.
Undskyld os et øjeblik.
Afskedigelsen giver hende et motiv.
- Hannah er ingen tyv. - Ballet er hundrede år siden.
- Hun har grund til at angribe mig. - Jeg kan stævne hendes konti.
Jeg beklager, men det må du nok gøre.
Banken ringede. Hannah har ingen bankkonto i Haven.
Men hun har 57.000 dollars på en konto i Bangor.
- Det kunne du have sagt. - Det kunne jeg.
Jeg har intet at sige til jer, så skrid med jer.
Det er ikke særlig venligt, i betragtning af vi reddede dit liv.
- Søger du Gud i whiskyflasken? - Han er overalt.
- Vi vil snakke med Hannah. - Hun er ikke her. Forsvind!
- Pastor... - Kald mig ikke det!
Jeg tror, det var Hannah, der angreb dig.
Så er du dum, for jeg blev ikke angrebet.
Nå... Ved du, at Hannah har 60.000 dollars på en konto?
Hun blev fyret, fordi hun stjal fra baren.
- Det kan ikke passe. - Hannah, er du her?
Hun er her ikke.
Hun er i skole. Naturvidenskabsklubben.
Jeg har ondt af dig, Nathan.
Du vandrer alene i troen på, at du går i Guds skygge.
Men Herren har fordrevet dig, og nu er du helt alene.
Jeg er måske alene, og måske forbliver jeg det -
- men jeg søger ikke tilflugt i flasken.
Nathan!
Nathan, lad os gå!
Det føles, som om det er hundrede år siden, jeg var med selv.
Det var det også.
- Tak for hjælpen. - Det er det, man har venner til.
Du virker udmattet. Hvor længe sad du oppe med opgaven?
Næsten hele natten.
- Jeg vil have bedre karakter end dig. - Jeg må bestikke en dommer.
Ja... Det er ingen dum idé.
- Kan vi snakke uforstyrret? - Er alt i orden med far?
Han sagde, han ville tage det roligt efter det, der skete.
Vi må vide, hvorfor du har 57.000 dollars i banken.
Hannah, stjal du fra baren, og var det derfor, du smadrede den?
Har Otis sagt det? Otis holdt op med at betale på sit banklån.
Banken ansatte mig til at kulegrave hans regnskab.
Det er Otis, der stjæler penge.
Jeg har tjent de penge på syv år. Banken var ikke den eneste kunde.
Jeg satte ikke pengene ind i Haven, fordi far ville få det at vide.
- Og så ville jeg skride som mor. - Din mor døde jo.
Tre dage efter at hun løb væk med diakonen. Det nævner far ikke.
Jeg må gøre noget, før jeg hjælper Bobby.
Han har lavet en opgave om sommerfugle.
Sommerfugle?
- Bobby! Skal du træne? - Nej. Jeg glemte noget i mit skab.
Sig til, hvis du fortryder. Vi savner dig på holdet.
Ja.
Bobby?
Pis! Det her er ikke godt.
Godt...
Bænken!
Brandalarmen! Så kommer vi ud.
Hvad fanden var det, der lige skete?
- Det er en sød dreng. - Ingen problemer?
Utrolig nok ikke på trods af ulykken. Han har altid haft skyldfølelse.
- Hvorfor det? - Han var den eneste, der overlevede.
De kørte af vejen, da de skulle hjem fra hytten.
Siden har han haft søvnproblemer. Miss Driscoll tog ham med hjem.
Hun måtte sikkert vække ham. Han tog sig en lur herinde.
Det er ikke første gang.
Bobby? Hannah? Er der nogen hjemme?
Hvad fanden er der sket her?
Pastoren kiggede for dybt i flasken.
Lad os se, om Bobby er på sit værelse.
Bobby!
De er nok ikke vendt tilbage hertil.
Se det der...
- Hvad minder det om? - En vis metalkugle.
Og de her... Pastorens halskæde blev styret med magnetisk kraft.
Min personlige favorit: Kokon-oplevelsen.
Vandet og ledningen i gangen... Bobby ser det, før han sover.
Det trænger ind i hans drømme.
I drømmen væves det sammen med ens frygt. Sådan opstod angrebene.
Han troede, vi var ude efter ham.
Han holder sig vågen for ikke at drømme. Vi må finde ham!
- Hvor er de taget hen? - Hvorfor skulle jeg fortælle det?
- Fordi så slipper du for mig. - Miller's Crest.
Forældrene havde en hytte der, lige ved Twin Pines, hvor de blev dræbt.
- Forsvind så! - Så gerne.
Knægten tilhører ikke Guds folk.
Han tilhører dit. Derfor måtte du ikke se min datter.
Du havde dræbt hende, som dine dræbte min Penny.
Hun var vist fri fra dig i tre dage, før hun døde.
Det var sikkert de bedste dage i hendes liv.
Ikke nu, Nathan.
Problemerne er tilbage, hvad du end synes om det.
Du skal ikke komme her med den dreng!
Læg dig til at hvile, så laver jeg noget usundt til os.
- Jeg vil bare have kaffe. - Hvornår er du begyndt på kaffe?
- Du burde sove. - Må jeg fortælle noget, Hannah?
- Hvorfor sagde han "problemerne"? - Jeg vil ikke snakke om det.
- Er alt i orden? - Det går nok.
- Jo, men det må have været... - Det går.
Men tak alligevel.
- Du må ikke tro det. - Jeg vil ikke.
Men når jeg vågner,, er min drøm gået i opfyldelse.
Når jeg sover for lidt, får jeg mærkelige tanker.
- Det er ikke på den måde. - Det ved jeg.
Det er lettere at løse problemer, når man er udhvilet. Og du er dødtræt.
- Er det okay at være uenig? - Ja.
Det er Hannah. Læg en besked.
Det er Parker. Du må holde Bobby vågen. Jeg forklarer det senere.
Jøsses...
Vi er snart ved Twin Pines. Om cirka ti minutter.
Du behøver ikke sige noget.
Det der hjælper ikke. Bobby drømmer. Vi må vække ham.
- Seriøst? - Hvad?
Hvorfor sætter du farten op?
Det gør jeg ikke! Det er Bobby.
Slap af, Bobby. Det er bare et mareridt.
- Brems! - Jeg har ingen kontrol.
- Han ser os måske i drømmen. - Ja, måske. Hvad tror du?
- Hej, knægt! - Mener du mig?
Jeg taler til Bobby, skat. Bobby, det er mor.
Længes du hjem til lektierne? - Vent, jeg må tale med far.
Nu kommer vi frem til ulykkesstedet.
- Bobby, vågn op... - Gå tilbage!
Bobby?
Du kan ændre det, der skete.
Du kan redde os denne gang.
Jeg stoler på dig, Bobby.
Far, ikke rode med radioen!
- Nathan... - Lad radioen være og se på vejen!
Godt, Bobby. Jeg ser på vejen.
- Wow! - Ja...
Du reddet os, Bobby.
Sådan... Intet at være bange for. Jeg er her.
Ikke det smøleri, ellers når vi ikke frem før i aften.
- Han er en anderledes fyr. - Præcis som du var.
Tak for hjælpen!
- Ved Bobby, hvorfor han må flytte? - Jeg har ikke hjerte til at sige det.
Han ville altid behage min far. Derfor arbejdede han med sommerfugle.
Du må sige det, når tiden er inde.
- Jeg beklager, at far skilte os. - Det er længe siden.
Men nogle gange tænker jeg over, hvordan livet havde været -
- hvis jeg havde ignoreret ham og var løbet bort med dig.
Vi klarer os fint uden jer.
Jeg kendte ikke mine forældre.
Tænker du nogen sinde på dem?
Da jeg tog min eksamen og gik til skolebal, var de der ikke.
Du er heldigere, end jeg var.
- Fordi jeg kendte mine forældre? - Ja.
Og fordi den nye familie er dukket op.
Dr. Carr gav mig de her tabletter, som ikke giver mareridt.
Det hjælper indtil videre.
- De virker ikke på voksne. - Tak, Audrey.
- Har du snakket med pastoren? - Vi er som fremmede.
Jeg så ham i supermarkedet, men han så den anden vej.
Hans indkøbsvogn var fuld af frossen færdigmad til én person -
- men de bliver vel gamle til sidst. Tak.
Vi havde en oversvømmelse for ti år siden, så ting blev flyttet rundt.
Som du ser, er videokassetten der endnu. Det er originalen.
Hvem var fotografen? Og hvor er Colorado Kid begravet?
- Der er meget at undersøge! - Det er en meget gammel sag.
- Hun kan være min mor. - Så bliv og led efter hende.
Begynd at arbejde her. Du har en sjælden evne.
De fleste ser det, de vil se, men du ser sandheden.
Det er en evne, jeg sætter pris på, og som vi har for lidt af her.
- Det begynder jeg at indse. - Du kunne bidrage med noget.
Og så kan jeg hjælpe dig med at finde de svar, du søger.
Hvis du bliver.
Jeg skal tænke over det.
Din far har tilbudt mig et job.
- Hvad svarede du? - At jeg ville overveje det.
Det var måske en god idé.
Nå... Hvorfor synes du det?
I februar 1983 var jeg syv år gammel. Jeg kørte på slæde på den bakke.
Jeg kørte lige ind i et træ, men jeg var klar til at prøve igen.
Lisa Bottke kastede et blik på mig og kastede op.
Jeg var blodig, og knoglerne stak ud af armen, men jeg mærkede intet.
Der skete flere ting det år.
Jeg husker ikke meget. Kun at folk hviskede og tog børnene ud af skolen.
"Problemerne"?
Efter nogle år fik jeg det bedre, og det ophørte.
- Frygter du, det vender tilbage? - Nej. Det er allerede tilbage.
Jeg er bange for, det ikke forsvinder denne gang.
- Jeg bliver og undersøger sagen. - Vil du virkelig det?
Fotografiet af kvinden, der kan være min mor -
- blev taget i samme periode, hvor problemerne begyndte.
Jeg tror, der er en sammenhæng.
Vi må finde ud af det.
Har du lyst til at få en bid brød?
- Hvad med pandekager? - Ja, hvorfor ikke?
Tekster Martin Rendtorff www.undertext.com